STOLTHED OG FORDOM
Jeg håber, at du har bestilt en god middag i dag.
Jeg har nemlig anledning til at tro, at vi får besøg.
Mr Bingley ..! Hvorfor sagde du ingenting, Jane?
Og vi, der ikke har fisk. Lydia, tilkald Hill øjeblikkeligt.
Det er ikke Mr. Bingley, men en jeg aldrig har mødt.
- Oberst Forster? - Kaptajn Carter? Denny!
Jeg fik dette brev for en måned siden -
- og svarede efter to uger, da det forekom presserende.
Det er fra min slægtning Mr. Collins -
- som efter min død, kan sætte jer ud af dette hus.
Nævn ikke den forfærdelige mand.
Det er skrækkeligt, at dit gods ikke går i arv til dine egne børn.
Mr. Collins' forbrydelse er at have arvet Longbourn -
- men hør hvad han skriver, så bliver du måske lidt mildere.
"Den nag, der rådede mellem Dem og min hedengangne far -
- har altid plaget mig, og nu da hans liv er til ende -
- har jeg tit ønsket at genopbygge broen mellem os -
- og nu har jeg truffet min beslutning."
Siden jeg blev ordineret i påsken -
- har lady Catherine de Bourgh taget mig under sine vinger.
Takket være hende er jeg blevet præst i Houndsford -
- hvor det skal være min pligt at vise hende min taknemmelighed.
Som præst må jeg søge at fremme fredens velsignelser -
- så langt min indflydelse rækker.
Derfor bør mit forsøg på at udvise velvilje være prisværdigt -
- og ikke friste Dem til at afvise min olivengren.
Det smerter mig at være årsagen til Deres døtres ulykke -
- og jeg vil godtgøre dem efter bedste evne.
Jeg foreslår at besøge Dem mandag den 18. ...
Forsigtig!
Jeg vil blive til lørdagen ugen efter.
Jeg tager min egen simple vogn til toldbommen, derefter postvognen.
Vel i Watford lejer jeg en kusk til at køre mig til Longbourn -
- hvor jeg, med Guds hjælp, bør være ved firetiden.
- Og der kommer han. - Han må være en smule underlig.
Hvis han vil hjælpe mine piger, vil jeg ikke sige ham imod.
- Kan det være en fornuftig mand? - Næppe.
Jeg håber faktisk, at han er lige det modsatte.
Mr. Collins ... Velkommen.
Kære Mr. og Mrs. Bennet.
De var åbenbart heldig vedrørende Deres velgører.
Lady Catherine de Bourgh ... Det er sandt.
Jeg er blevet behandlet med større venlighed, end jeg turde drømme om.
To gange er jeg blevet inviteret til middag på Rosings Park.
- Mener De det? Forbløffende. - Bor hun nær Dem?
Min have er kun adskilt af en smal vej fra Rosings Park.
Kun en smal vej? Kan du forestille dig det, Lizzy?
Hun er altså enke. Har hun familie?
Hun har en datter: arving til Rosings og en stor formue.
Er hun blevet præsenteret ved hoffet?
Hendes helbred forhindrer hende i at opholde sig i London -
- og derved, som jeg sagde til lady Catherine -
- er hoffet gået glip af en juvel, der overgår alt andet.
Jeg er taknemlig for hver gang, jeg giver en kompliment til en dame.
Det er en lykke at eje sådan en evne til at smigre med finesse.
Må jeg spørge, om smigeren er impulser -
- eller er resultater af tidligere studier?
De er hovedsageligt improviserede.
Nogle gange morer jeg mig dog med at nedfælde egnede komplimenter -
- men jeg forsøger altid at få dem til at give indtryk af spontanitet.
Jeg er dybt imponeret af Deres døtres charme.
Tak, de er meget søde, hvis jeg må sige det selv.
- Især den ældste. - Jane bliver beundret overalt.
Jeg bør fortælle, at hun forlover sig i løbet af kort tid.
De andre derimod, hvis en af dem ...
I deres tilfælde er der ikke afgivet løfter.
Vi går til Meryton.
- De vil måske gå en tur? - Ja, det vil jeg faktisk.
Elizabeth ..?
Vil De gøre mig selskab til Meryton?
- Besøger De ofte Deres tante? - Ja, hun påskønner selskab.
Hendes bolig er vist intet i forhold til Rosings Park.
Jeg har den evne, som alle præster burde have -
- at kunne tilpasse mig alle mennesker, høje som lave.
Det er et medfødt talent, men gennem evig øvelse -
- har jeg udviklet det til fuldkommenhed.
Den havde de ikke i fredags.
- Ville jeg se godt ud i den? - Ikke lige så godt som mig.
Kom og se, Jane. Den kyse skal jeg have.
Denny står derhenne!
- Hvem er det? Hvor ser han godt ud! - Ingen mænd er fine uden uniform.
De kigger. Er han ikke flot, Lizzy?
Denny!
- Vi troede, du var i London. - Vi blev trætte.
Dette er min gode ven George Wickham.
Ms. Bennett, Elizabeth Bennet, Mary, Catherine og Lydia Bennet.
Dette er vores slægtning Mr. Collins.
- Bliver De længe i Meryton? - Hele vinteren, i regimentet.
Så bærer han uniform, Lydia ...
- Han vil overgå os alle sammen. - Nu giver du et falsk billede.
Vil De med til tante Philips i aften? Det bliver middag og kortspil.
- Jeg er ikke inviteret. - Det gør ikke noget for tiden.
Hvis Mrs. Philips inviterer mig, vil jeg gerne med.
Jane, Mr. Bingley er her.
Vi var på vej til Longbourn for at høre, hvordan De har det.
Det er venligt af Dem. Jeg er helt rask.
- Der er Denny! - Og Chamberlayne.
Sikken charmerende lejlighed, Mrs. Philips.
Den minder mig om den lille spisestue på Rosings.
Gør den? Jeg takker ydmygt ...
Mr. Collins havde til hensigt at give tante en kompliment.
Rosings Park er, hvilket var underforstået, et storslået sted.
Det ville græmme mig, hvis De troede, jeg hånede Deres fine bopæl.
Rosings Park er min velgørers residens: lady Catherine de Bourgh.
Kaminhylden i den lille salon kostede 800 pund.
Nu forstår jeg.
Vil De deltage i et parti whist?
Jeg har lidet kendskab til spillet, men jeg forbedrer mig gerne.
- Hvis min kære slægtning billiger. - Af hele mit hjerte.
Mr. Collins ...
- Hvad var trumferne nu igen? - Hjerter, Mr. Collins. Hjerter.
Det var svært at slippe af med Deres yngre søstre.
De kan være meget påtrængende, især Lydia.
Dejlige piger. Selskabslivet er betydeligt bedre her, end jeg troede.
Mr. Bingley og hans venner savnes.
Nogle af hans venner synes nok, at det er under deres værdighed.
- Hvor længe har De kendt Mr. Darcy? - En måned.
Jeg har kendt ham hele mit liv. Vi legede med hinanden som børn.
De er forbavset. Bemærkede De kulden mellem os?
Ja, det må jeg indrømme.
- Kender De virkelig Mr. Darcy? - Fuldt tilstrækkeligt.
Vi tilbragte tre dage i samme hus. Jeg kan ikke lide ham.
Jeg er bange for, at få deler Deres opfattelse, undtagen mig.
Her er han ikke vellidt overhovedet. Folk hader hans stolthed.
- Vil han blive længe? - Jeg ved det ikke.
Jeg håber ikke, hans nærvær påvirker Deres hensigt om at blive.
Jeg viger ikke for Mr. Darcy. Vil han slippe for mig, må han rejse.
Vi er ikke på god fod. Han har begået en uret mod mig.
Hans far var min gudfar. En af de bedste mænd, der har levet.
Min far var hans godsforvalter, og da han døde -
- tog gamle Darcy vare på mig og elskede mig som sin egen søn.
Han lod mig læse til præst, og jeg var selv opsat på det.
Så døde han, og da præstegården, han lovede mig, blev fri -
- afslog hans søn at opfylde faderens vilje -
- og jeg blev nødt til at klare mig på egen hånd.
Det er oprørende. Jeg troede ikke, at han var så slem.
Han fortjener at blive ydmyget offentligt.
Det bliver han, men ikke af mig. Det ville være forkert mod hans far.
En afskyelig stolthed! Var jeg i Deres sted, ville jeg være rasende.
Jeg bærer ikke nag som andre mænd.
Det går ikke dårligt for mig, tværtimod.
Jeg hader lediggang. Mit arbejde giver mig meget at gøre.
De andre officerer er glimrende, og lige nu nyder jeg selskabet -
- så jeg forbyder Dem at have ondt af mig.
Hvorfor skulle vi have ondt af Mr. Wickham?
Fordi jeg ikke har danset i tre måneder.
Stakkels Dem, det må vi ændre på. Mary, spil "Barley Mow".
Mr. Collins ...
Mr. Darcy ville aldrig se bort fra sin fars vilje på den måde.
Skulle hans venner virkelig kunne tage fejl af ham?
Mr. Bingley er blevet udnyttet. Mr. Wickham lyver ikke.
Jeg tror, at du holder af Mr. Wickham.
Ja, jeg holder af ham. Hvem ville ikke gøre det?
Han er åben og ukunstlet.
Han tænker dybt, men alligevel er han munter.
- Ja, jeg holder af ham. - Men efter så kort bekendtskab ..
- Skal vi tro på ham? - Hvem kan tvivle på ham?
Han gav mig hver eneste detalje, navne, fakta ... alt uden omsvøb.
Lad Mr. Darcy benægte det. Han så helt troværdig ud.
Det er både svært og pinagtigt.
- Man ved ikke, hvad man skal tro. - Man ved præcis, hvad man skal tro.
Vi er inviteret til bal på Netherfield!
- Jeg elsker at gå til bal! - Tag det som en kompliment, Jane.
Indbydelsen gælder også Dem, Mr. Collins.
Er det i orden? Hvad ville biskoppen sige?
Deres skrupler hædrer Dem, men et bal af denne slags -
- afholdt af en respekteret mand, kan ikke være et onde.
Selv danser jeg meget gerne -
- og håber at få fornøjelsen af at byde alle op i aften ...
Jeg benytter lejligheden til at bede Dem, Ms. Elizabeth -
- om de to første danse.
De forstår sikkert omfanget af det hele -
- når jeg siger, at kaminhylden i den lille salon kostede 800 pund.
- 800 pund? Så må den være stor. - Kolossalt stor.
Hendes nåde påskønner et stort bål.
Mr. Collins, sikket held ..!
Mary har fundet en passage i Fordyces prædikener, som hun ikke forstår.
- Det gælder et trosspørgsmål. - I så fald ...
Hun er i salonen.
Mr. Collins' samtalekunst er meget ... velgørende.
Og der er rigeligt af den.
- Har De mødt Mr. Bingley endnu? - Nej, men jeg kan lide ham.
Han har inviteret samtlige officerer til bal, hvilket har glædet flere.
Han må være en venlig herre.
Han har let ved at holde af folk, men hans dømmekraft er solid.
Hvordan kunne Mr. Darcy narre ham? Han ved sikkert ikke, hvem Darcy er.
Mr. Darcy kan være rar, når det passer ham.
Mod sine egne kan han være frisindet, retfærdig, tilmed elskværdig.
- Hvordan kan De tale så godt om ham? - Han er ikke helt igennem ussel.
- Hvordan er Ms. Darcy? - Jeg kan ikke kalde hende rar.
Da jeg var lille, var hun sød og kær og meget glad for mig -
- men nu er hun som sin bror. Meget stolt.
Vi mødes aldrig for tiden. Hun bor i London.
- Hun er kun 16, som Lydia. - Lydia er 15.
Deres slægtning nævnte lady Catherine de Bourgh.
Hun er Mr. Darcys tante, og Anne, datteren som får arven -
- ventes at blive Mr. Darcys brud.
Stakkels Ms. Bingley ...
Hvor er du fin, Lizzy!
Lige så køn som Jane bliver du ikke, men du ser faktisk godt ud.
Tag dig godt af Mr. Collins. Han har været meget høflig mod dig.
- Lizzy holder sikkert med mig. - Gå ind og klæd dig på!
Jeg må spørge Lizzy om noget.
Hvad synes du? Kitty kan ikke lide den, men jeg kan.
- Så behøver du ikke spørge mig. - Du er køn.
Du vil vel ikke beholde Wickham for dig selv?
Jeg blev nødt til at love de første to danse til Mr. Collins.
Han truede med at danse med os alle sammen.
Velkommen, Jane. Godt at se dig helt rask igen.
Louisa og jeg har sådan savnet dig.
- Mr. Hurst? - Hvad?
Mrs. Bennet. Mr. Bennet.
Mrs. Bennet, Mr. Bennet og alle døtrene.
- Der er Denny ..! - Og Chamberlayne.
De har arrangeret det hele meget smagfuldt.
Har De nogensinde været på Rosings Park?
Ms. Bennett?
- Ms. Bennett, De ser strålende ud. - Tak.
Min ven Mr. Wickham beklager, at han er blevet forhindret.
Han er i London i et vigtigt ærinde -
- eller også ville han undgå en vis person.
- Danser du med os, Denny? - Undskyld mig.
Jeg ville danse med dem begge to, hvis det var muligt, men ...
Charlotte, jeg har så meget at fortælle.
Det er vores slægtning Mr. Collins. Min veninde Ms. Lucas.
Det er en ære at møde min smukke slægnings venner.
Så mange henrivende unge damer! Jeg er henført.
Undskyld mig ...
- Er du sikker på, at det er sandt? - Alt tyder på det.
Mr. Darcy praler med, at han bærer nag.
Hvis De ikke har travlt, kan jeg måske få den næste dans.
Jeg tænkte ikke ... ja.
Hvorfor kom jeg ikke på en undskyldning? Jeg hader ham!
Han valgte dig frem for alle andre. Tænk dig om.
Lad ikke Wickham stå i vejen for en mere betydningsfuld mand.
Vi må vel konversere lidt, et par ord ville være nok.
De kan sige noget om festen, og jeg noget om antallet af par.
- Konverserer De, når De danser? - Nu og da så lidt som muligt.
Føler De sådan, eller vil De mit bedste?
Begge dele, vil jeg tro.
Vi er lige stille begge to. Vi ytrer kun dybe ting.
Den beskrivelse passer ikke på Dem selv.
- Spadserer De ofte til Meryton? - Ja.
Vi gjorde et nyt bekendtskab forleden.
Wickham har let ved at skaffe venner, sværere ved at beholde dem.
Han har mistet Deres venskab og dermed et bedre liv.
Tillad mig at gratulere. De danser ypperligt -
- og Deres partner yder sit. Jeg håber at kunne gentage dette -
- især når en vis eftertragtet hændelse indtræffer.
Lykønskningerne vil flyde!
Jeg vil ikke forstyrre Dem og Deres fortryllende partner mere.
Udmærket, udmærket!
De har sagt, at De sjældent tilgiver, at Deres uvilje er urokkelig.
Jeg håber, at De vogter Dem for at føle uvilje.
Lader De aldrig fordomme forblinde Dem?
Forhåbentlig ikke. Hvor vil De hen?
Jeg prøver bare at forstå Dem.
- Hvordan går det? - Rygterne om Dem forvirrer mig.
Jeg beder Dem om ikke at prøve at regne min karakter ud lige nu.
Det ville ikke gavne nogen af os.
- Måske er der ikke flere muligheder. - Jeg vil ikke hindre Dem i noget.
Det siges, at du har sympati for George Wickham.
Han glemte nok at fortælle -
- at han bare er søn af gamle Darcys godforvalter ...
Jeg råder dig til ikke at tage alt, hvad han siger, alvorligt.
Wickham behandlede Darcy med oprørende tarvelighed.
Jeg husker ingen detaljer, kun at Mr. Darcy ikke kan bebrejdes.
Jeg beklager, at du nu kender din vens skyld -
- men med hans herkomst var der ikke andet at vente.
Hans gæld og hans herkomst synes at være det samme for dig.
Han sagde selv, at han var søn af Mr. Darcys godsforvalter.
Undskyld, jeg blandede mig i det. Det var i al venskabelighed.
Hvor uforskammet!
Hendes angreb fremhæver hendes uvidenhed og Darcys ondskab.
Mr. Bingley ved ikke, hvad der skete -
- men han anfægter Mr. Wickhams ære.
Kender han Mr. Wickham? Han har kun hørt Mr. Darcys version.
Mr. Bingley er sikkert oprigtig. Han stoler på sin ven -
- men det ændrer ikke min opfattelse af de andre to.
Nu vil jeg høre en sang. Caroline, kan vi overtale dig?
Ms. Mary Bennet ... De kom mig i forkøbet.
- Se! - De er ikke blevet præsenteret.
- Kan vi stoppe ham? - For sent.
Mr. Darcy, jeg har gjort en forbløffende opdagelse.
De er åbenbart nevø til lady Catherine de Bourgh.
Jeg kan oplyse Dem om -
- at hendes nåde var ved udmærket helbred for otte dage siden.
Det glæder mig.
- Hvem er De? - William Collins. Det er en ære ...
Det er nok. Du har underholdt os længe nok.
Lad de andre unge damer vise, hvad de kan.
Hvis jeg kunne synge -
- havde jeg med største fornøjelse underholdt selskabet med en sang.
Musik er jo en uskyldig fornøjelse -
- som også en præst kan beskæftige sig med.
Mr. Collins er så fornuftig. Han holder af Lizzy -
- og bedre hustru kan han ikke få.
Først foretrak han Jane, men Bingley kom først. Sikket par!
Takket være det vil pigerne møde andre rige mænd.
Lydia!
Hent et glas vin, Denny. Jeg er helt udmattet.
Først Chamberlayne, så Denny.
- Mary sang meget slemt. - Stakkel, men hun giver sig ikke.
Dumt af hende. Mr. Collins trådte på min kjole, så den gik i stykker.
Hun har nok ikke noget at indvende.
- Efterlad mig ikke alene. - Lizzy ...
Gå op på dit værelse, Kitty. Mr. Collins vil tale med Lizzy.
Gå ikke. Mr. Collins har nok intet at sige, som ikke kan høres af alle.
Jeg kræver, at du bliver her og lytter til Mr. Collins.
Kom nu, Kitty.
Deres beskedenhed øger værdien af Deres fortræffelige egenskaber.
De aner nok mit ærinde -
- selv om Deres finfølelse fører Dem til foregive.
Næsten i samme øjeblik jeg kom hertil -
- udså jeg Dem som min livsledsager.
Inden følelserne tager overhånd -
- burde jeg måske fremlægge mine grunde til at indgå ægteskab.
For det første -
- bør en præst foregå med et eksempel ved at gifte sig.
For det andet vil det bidrage til min egen lykke.
For det tredje eller snarere første -
- handler jeg efter råd fra min ædle velgører: Catherine de Bourgh.
"De skal giftes," sagde hun. "Vælg med omhu."
"Vælg en fin dame på grund af mig -
- og for Deres egen skyld en duelig, dog ikke alt for fornem kvinde."
"Find en sådan kvinde og før hende hertil -
- så skal jeg besøge hende."
Hun vil sikkert sætte pris på Deres slagfærdighed og gode humør -
- når de indser den ærbødighed, som hendes rang foreskriver Dem.
Således er mit ønske om at gifte mig.
Med hensyn til mit valg, min kære slægtning ...
Jeg vil jo arve dette gods efter Deres fars død -
- og derfor føles det rigtigt at tage en af hans døtre til ægte.
Nu er der intet andet -
- end i de mest henførte vendinger at forsikre om mine følelser.
Deres økonomi betyder ingenting.
Jeg ved, at 1000 pund med fire procent i rente er alt -
- men vil aldrig bebrejde Dem det, når vi er gift.
De forhaster Dem. De glemmer, at jeg ikke har svaret endnu.
Tak for Deres komplimenter. Jeg ved, at Deres tilbud er ærefuldt -
- men jeg må afslå.
Tro ikke, at jeg er afskrækket.
Unge damer giver ofte afslag, når den attråede frier til dem -
- og derfor håber jeg inden længe at føre Dem til alteret.
Deres håb er mildest talt sært, når man tænker på mit svar.
Mit afslag var alvorligt ment.
De kan ikke gøre mig lykkelig og vice versa.
Min stilling, mine bånd til familien De Bourgh er -
- tungtvejende omstændigheder i min favør.
Det er usikkert, om De nogensinde får endnu et tilbud.
De kan ikke mene det alvorligt med Deres afslag.
De vil sikkert øge min kærlighed ved uvished -
- som det er på mode blandt elegante damer.
Jeg efterstræber ikke den slags elegance -
- der består i at plage en agtværdig mand.
Jeg takker for Deres tilbud, men jeg kan ikke tage imod det.
Mine følelser forbyder det. Kan det siges tydeligere?
De er helt igennem bedårende.
Jeg er overbevist om, at når Deres forældre har samtykket -
- vil mit tilbud forekomme højst acceptabelt.
Mr. Bennet, kom med øjeblikkeligt. Vi er i oprør!
Overtal Lizzy til at sige ja til Mr. Collins. Hun vil ikke.
Skynd dig, ellers tager han sit tilbud tilbage.
Jeg forstår ingenting. Hvad taler du om?
Om Mr. Collins og Lizzy!
Hun vil ikke have ham, og han siger, at han ikke vil have hende.
Hvad skal jeg gøre ved det? Det virker håbløst.
Sig til Lizzy, at du kræver, at hun gifter sig med ham!
- Hent hende. - Lizzy! Lizzy!
Din far vil tale med dig.
Kom her, mit barn.
Det siges, at Mr. Collins har friet til dig.
- Passer det? - Ja.
- Og du har afvist hans tilbud. - Ja, det har jeg.
Så kommer vi til pointen.
Din mor forlanger, at du siger ja. Stemmer det?
Ja, ellers vil jeg aldrig se hende igen.
Fra og med i dag må du være en fremmed for en af dine forældre.
Din mor vil aldrig se dig mere, hvis du siger nej til Mr. Collins -
- og jeg vil aldrig se dig mere, hvis du siger ja.
Mr. Bennet!
- Charlotte? Hvad laver du her? - Jeg ville hilse på Elizabeth.
Mr. Collins friede til Lizzy, men hun sagde nej.
Det var da synd for ham, men intet at forbløffes over.
- Han vil ikke blive her. - Skal jeg invitere ham hjem til os?
Tag ham med. Han har været stærkt fortørnet hele morgenen.
- Mr. Collins ... - Jeg finder mig i min skæbne.
Det er pasende at trække sig, når den nægtede lykke mister værdi.
På gensyn ...
Farvel.
Mr. Collins ...
Tekster: Simon Nielsen www.sdimedia.com